Gripar
Gripar
Jag har påbörjat en artikel om gripar, då de som bekant är sammanflätade med Ransard. Artikeln är dock mer allmänt hållen och kommer att göras i en alternativ version rill ransardartikeln. Jag tänkte försöka använda mig av erebiska hänvisningar etc för att fördjupa bestarnas plats där...
Gripar
Utseende: Gripens kropp tycks som ett lån från det majestätiska solunska lejonet, medans dess näbbkrönta huvud och vingar minner till utseendet om den norderebiska klippörnen.
Hela varelsen utstrålar en majestätisk kraft. Nobel stolthet kombinerat med djurisk styrka. Den muskulösa kroppens päls är oftast gyllene som deras solunska likars. Den kraftfulla svansen kröns av en mörk tofs. Vingarna och huvudet smyckas av bruna fjädrar. Rovfågelnäbben är skarp som en Entikaklinga och skär genom muskler och kött mer skoningslöst än en slaktares bredbladiga styckarkniv. I Kardbergen finns enstaka korpsvarta exemplar, vilka hålles som heliga av de omkringlevande Aesirdyrkande barbarfolken. Det ryktas även om ett exemplar, vitt som nyfallen snö. Att den lever i Aesirmyterna är tveklöst, men om den existerar i verkligheten är mer osäkert. Det skulle förvisso kunna röra sig om ett albinoexemplar.
Ursprung: Väldigt lite är känt om griparnas ursprung. Då dess drag tycks lånat från både däggdjurens och fåglarnas rike, är det en populär teori att odjurens ursprung är magiskt, men inga källor finns till stöd för dessa teser. Släktskap har vidare debatterats med både lejon, fågel rock och hippogriffer. Den sistnämnda har exempelvis ansetts som en avkomma fallen från umgänget av grip och häst. Debatterna har fler än fåtaliga gånger lett till blodvite vid lycceplan. Margal d. Ä hävdar bestämt ett avlägset släktskap med drakarna men sanningen ligger ännu dold.
Gripar
Utseende: Gripens kropp tycks som ett lån från det majestätiska solunska lejonet, medans dess näbbkrönta huvud och vingar minner till utseendet om den norderebiska klippörnen.
Hela varelsen utstrålar en majestätisk kraft. Nobel stolthet kombinerat med djurisk styrka. Den muskulösa kroppens päls är oftast gyllene som deras solunska likars. Den kraftfulla svansen kröns av en mörk tofs. Vingarna och huvudet smyckas av bruna fjädrar. Rovfågelnäbben är skarp som en Entikaklinga och skär genom muskler och kött mer skoningslöst än en slaktares bredbladiga styckarkniv. I Kardbergen finns enstaka korpsvarta exemplar, vilka hålles som heliga av de omkringlevande Aesirdyrkande barbarfolken. Det ryktas även om ett exemplar, vitt som nyfallen snö. Att den lever i Aesirmyterna är tveklöst, men om den existerar i verkligheten är mer osäkert. Det skulle förvisso kunna röra sig om ett albinoexemplar.
Ursprung: Väldigt lite är känt om griparnas ursprung. Då dess drag tycks lånat från både däggdjurens och fåglarnas rike, är det en populär teori att odjurens ursprung är magiskt, men inga källor finns till stöd för dessa teser. Släktskap har vidare debatterats med både lejon, fågel rock och hippogriffer. Den sistnämnda har exempelvis ansetts som en avkomma fallen från umgänget av grip och häst. Debatterna har fler än fåtaliga gånger lett till blodvite vid lycceplan. Margal d. Ä hävdar bestämt ett avlägset släktskap med drakarna men sanningen ligger ännu dold.
...Men vem skall föra våra runor, så väl, med den äran?
----------
Instagram: porkypete
----------
----------
Instagram: porkypete
----------
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Gillar, liknelser som de till "solunska lejon" och "Entikaklinga" gör beskrivningen mer färgstärk.
I någon Sinkadus står det om "havsgripar" men jag kan inte minnas vart. Tror det var ett relativt sent nr, efter att Kopparhavets Kapare-modulen getts ut, och att det handlade om skepp och piratöar, möjligtvis ett äventyr.
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
I någon Sinkadus står det om "havsgripar" men jag kan inte minnas vart. Tror det var ett relativt sent nr, efter att Kopparhavets Kapare-modulen getts ut, och att det handlade om skepp och piratöar, möjligtvis ett äventyr.
Sinkadus 33, och det står att i stort sett den enda skillnaden är valet av föda. =)birkebeineren skrev:I någon Sinkadus står det om "havsgripar" men jag kan inte minnas vart. Tror det var ett relativt sent nr, efter att Kopparhavets Kapare-modulen getts ut, och att det handlade om skepp och piratöar, möjligtvis ett äventyr.
Havsgripar alltså. Tänk, jag minns inte den artikeln/äventyret alls
Bosatta på klippiga, otillgängliga öar då, antar jag? Stod det ngt om vart i ereb?
Föda torde röra sig om fisk, säl och sjöfågel...
Dom kan ympas in i beskrivningen![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
![Confused :?](./images/smilies/icon_confused.gif)
Bosatta på klippiga, otillgängliga öar då, antar jag? Stod det ngt om vart i ereb?
Föda torde röra sig om fisk, säl och sjöfågel...
Dom kan ympas in i beskrivningen
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
...Men vem skall föra våra runor, så väl, med den äran?
----------
Instagram: porkypete
----------
----------
Instagram: porkypete
----------
-
- Admin
- Inlägg: 9056
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
fortsättning...
Hemvist och Miljö: Griparna bygger sina reden på otillgängliga klippavsatser i berg och högland. Inte sällan i anslutning till grottor eller hålor som skydd mot väder och vind. Redena ser oftast ut som de av större rovfåglar. Talrikast är de tveklöst i de grymma Kardbergen i Nordvästre Ereb, men observationer har även gjorts i både Nidabergen och Grynnerbergen. Det omtalas också om en stam som huserar högplatån Forithos i nordöstra Samkarna.
Föda: Griparna är utpräglade rovdjur. Vanligtvis rör sig bytet om bergsgetter och andra arter med bergen som sitt habitat, men gripar kan färdas vida på sina stora vingar för att tillgodose sitt födobehov. I gripnästen har man hittat benrester från både hjort och älgarter med naturliga habitat flera dagsmarcher från fyndplatsen. Hästar tycks särskilt tilltala griparnas smak. Hästar tycks likaledes sky griparna instinktivt och mången god ryttare har kastats av sina riddjur då de i panik har sökt undkomma ovanflygande gripar. Detta kan ses som ett fullgott tecken på att ovanstående påstådda släktskap med hippogriffer ekom är mytbildning och amsagor.
De mer kustlevande exemplaren vid Forithos livnär sig enligt vittnesmål i stort på fisk, delfiner sälar och sjöfågel.
Det finns vittnesmål på att en grip slagit ett bergslejon, men det är tveksamt om det i detta fall rörde sig om jakt, utan mer sannolikt att det rörde sig om en reviröverträdelse från lejonets sida.
Fortplantning: Griparna tycks bilda par för livet. Dessa lever sedan samman i den ena partens rede. Vidare lägger gripar ägg. I de barbariska nargurstammarna i norr visar det på mod och styrka att röva ett griprede på ett ägg. Om man från ett sådant ägg lyckas frambringa en grip finns det en möjlighet att faktiskt kunna tämja den, något som anses fullständigt omöjligt med äldre exemplar.. Det spekuleras i att Ransards militära framgångar bygger på just att de lyckats med konststycket att framavla gripar ur rövade ägg.
Livscykel: Föga är känt i den civiliserade världen om griparnas levnad. Sannolikt lever gripungarna med sina fäder i omkring ett år. Därefter lever ungdjuren ensamma några år tills dess de når könsmognad, skaffar sig en livspartner och fortplantar sig. I vilka intervaller detta sker är okänt liksom en grips ålder, men mycket tyder på att de kan uppnå åtminstone samma ålder som en man.
Symbolik: I de feodala samhällen som utgör skapelsens krona på Aidne i västra Ereb, är Gripen jämte draken ett av de i särklass mest populära av heraldiska motiv. Gripen står här, liksom i det barbariska nord, för styrka, mod och dådkraft. Norröver har gripen en stark religös position i barbarernas irrläror, då framför allt i den ovan redan nämnda Aesirmyten, med vilka inga läsare här skall behövas tröttas. I dag har besten också fått stå som en symbol för den raska död som riket Ransard i norr sprider från dess rygg.
Egenheter: Det finns otaliga källor som tyder på att gripen liksom korpen är förtjust i glittrande grannlåt. I gripnästen har utöver skelettrester från båd folk och fä, påträffats bland annat glänsande seldon, silvermynt, glittrande kittelhattar, handspeglar och glasbuteljer.
Givet Pendon 593 e.O.
Hemvist och Miljö: Griparna bygger sina reden på otillgängliga klippavsatser i berg och högland. Inte sällan i anslutning till grottor eller hålor som skydd mot väder och vind. Redena ser oftast ut som de av större rovfåglar. Talrikast är de tveklöst i de grymma Kardbergen i Nordvästre Ereb, men observationer har även gjorts i både Nidabergen och Grynnerbergen. Det omtalas också om en stam som huserar högplatån Forithos i nordöstra Samkarna.
Föda: Griparna är utpräglade rovdjur. Vanligtvis rör sig bytet om bergsgetter och andra arter med bergen som sitt habitat, men gripar kan färdas vida på sina stora vingar för att tillgodose sitt födobehov. I gripnästen har man hittat benrester från både hjort och älgarter med naturliga habitat flera dagsmarcher från fyndplatsen. Hästar tycks särskilt tilltala griparnas smak. Hästar tycks likaledes sky griparna instinktivt och mången god ryttare har kastats av sina riddjur då de i panik har sökt undkomma ovanflygande gripar. Detta kan ses som ett fullgott tecken på att ovanstående påstådda släktskap med hippogriffer ekom är mytbildning och amsagor.
De mer kustlevande exemplaren vid Forithos livnär sig enligt vittnesmål i stort på fisk, delfiner sälar och sjöfågel.
Det finns vittnesmål på att en grip slagit ett bergslejon, men det är tveksamt om det i detta fall rörde sig om jakt, utan mer sannolikt att det rörde sig om en reviröverträdelse från lejonets sida.
Fortplantning: Griparna tycks bilda par för livet. Dessa lever sedan samman i den ena partens rede. Vidare lägger gripar ägg. I de barbariska nargurstammarna i norr visar det på mod och styrka att röva ett griprede på ett ägg. Om man från ett sådant ägg lyckas frambringa en grip finns det en möjlighet att faktiskt kunna tämja den, något som anses fullständigt omöjligt med äldre exemplar.. Det spekuleras i att Ransards militära framgångar bygger på just att de lyckats med konststycket att framavla gripar ur rövade ägg.
Livscykel: Föga är känt i den civiliserade världen om griparnas levnad. Sannolikt lever gripungarna med sina fäder i omkring ett år. Därefter lever ungdjuren ensamma några år tills dess de når könsmognad, skaffar sig en livspartner och fortplantar sig. I vilka intervaller detta sker är okänt liksom en grips ålder, men mycket tyder på att de kan uppnå åtminstone samma ålder som en man.
Symbolik: I de feodala samhällen som utgör skapelsens krona på Aidne i västra Ereb, är Gripen jämte draken ett av de i särklass mest populära av heraldiska motiv. Gripen står här, liksom i det barbariska nord, för styrka, mod och dådkraft. Norröver har gripen en stark religös position i barbarernas irrläror, då framför allt i den ovan redan nämnda Aesirmyten, med vilka inga läsare här skall behövas tröttas. I dag har besten också fått stå som en symbol för den raska död som riket Ransard i norr sprider från dess rygg.
Egenheter: Det finns otaliga källor som tyder på att gripen liksom korpen är förtjust i glittrande grannlåt. I gripnästen har utöver skelettrester från båd folk och fä, påträffats bland annat glänsande seldon, silvermynt, glittrande kittelhattar, handspeglar och glasbuteljer.
Givet Pendon 593 e.O.
...Men vem skall föra våra runor, så väl, med den äran?
----------
Instagram: porkypete
----------
----------
Instagram: porkypete
----------
en ganska cool grej är att gripen gillar hästkött - i dubbel bemärkelse...
äta
och... ja.. enligt grekiskt mytologi, som gripen flaxar runt i till vardags, så anses det att när en grip befruktar ett sto blir avkomman en hippogriff, en hästgrip med andra ord.
äta
och... ja.. enligt grekiskt mytologi, som gripen flaxar runt i till vardags, så anses det att när en grip befruktar ett sto blir avkomman en hippogriff, en hästgrip med andra ord.
Att tala innan man har tänkt,
är som att torka sig i röven innan man skitit...
A.Anka (vivör och suput)
är som att torka sig i röven innan man skitit...
A.Anka (vivör och suput)